2009.01.29. 16:27
Csökkenthetők-e a várólisták?
<b>Budapest</b> - A betegek kétségbeesnek, hogy másfél évet kell várniuk egy-egy orvosi beavatkozásra, az egészségügyet irányítók ezzel szemben azzal nyugtatják magukat és a hozzájuk fordulókat: az európai uniós országokban a polgárok elfogadják, hogy csak fél év múlva műtik meg őket.
Orvos ismerősöm szerint fölösleges jogszabályt alkottak, amikor kötelezővé tették az orvosi beavatkozások várólistáját, mert azzal csak sokkolják a betegeket, illetve arra késztetik őket, magánrendelőknél keressék a gyógyulást.
Ezzel szemben az Egészségbiztosítási Felügyelet főosztályvezetője, dr. Kiss Norbert úgy látja, a nyilvánosság segít a betegnek, segít az intézményvezetésnek és segít az egészségügy irányítóinak is.
Tíz ellátás esetében kismértékben csökkent, hatféle ellátás esetében nőtt a várakozási idő
(Illusztrácó: archív)
- A beteg tudja azt, hogy az általa választott intézményben és máshol mennyit kell várnia az adott műtétre. A kórházak irányítóinak abban segít, hogy megítéljék, saját kórházuk miképp áll az országos átlaghoz képest, az elvárható szinthez képest.
Az egészségpolitikának pedig abban, hol kell beavatkoznia, ha valahol indokolatlanul hosszú a várólista, hol igyekezzék a forrásokat átcsoportosítani, módosítsa a jogszabályokat és egyéb szabályozó lehetőségeket, fejlesszen az egyenetlenség megszűnéséért, hiszen alapjog az egyenlő hozzáférés biztosítása - szögezi le dr. Kiss Norbert.
- A napokban nyilvánosságot kapott, hogy 945 napig kell várni csípőprotézis-műtétre. Ez inkább sokkolja, semmint elemzésre készteti az embereket.
- Összességében a változások nem jelentősek, viszont kétségtelen, hogy az intézmények közötti különbségek nagyok. A több száz napos várakozásokat könnyű kiragadni egy rendszerből.
Az Egészségbiztosítási Felügyelet kimutatásai szerint tíz ellátás esetében kismértékben csökkent, hatféle ellátás esetében nőtt a várakozási idő, három esetben pedig ugyanannyit kellett várnia a betegeknek, mint szeptember végén.
Míg a csípőprotézis-műtéteknél például fél év a jellemző várakozási idő nem sürgős esetekben, ez kilenc intézményben, azaz a kórházak huszonhét százalékában az egy évet is meghaladja.
Mi is tudjuk, a betegeket nem vigasztalja, hogy ugyanez az arány érvényes a három hónapos várakozásra is, azaz a kórházak egyharmadában legfeljebb három hónapot kell várni szögezte le a főosztályvezető.
- Mi lehet tenni?
- A várakozási idők hossza mögött nemcsak finanszírozási, hanem infrastrukturális vagy humán kapacitáshiány, esetleg szervezési problémák is állnak.
- Ez nagyon szakmai megfogalmazás, tartok tőle, hogy olvasóink nem értik. Ez azt jelenti, hogy az orvosok nem mehetnek külföldre dolgozni? Vagy több beültethető protézist vesznek a kórházak? És ami a lényeg, több pénzt kapnak gyógyításra?
- Csak annyit költhetünk, amennyit az egészségkasszába adózó polgárokként befizetünk.
Az orvosokat nem köthetjük meg, paranccsal nem tarthatók itthon. Szükséges viszont a jobb szervezés. És tudomásul kell vennünk, hogy az unióban is léteznek várólisták.
A cél, hogy a betegek kilencven százalékát el tudják látni kilencven napon belül. Mi ezen a listán a tizenegyedik helyen állunk, ez a középmezőny. Belgiumban, Svájcban és Németországban harminc napot kell várni, ők a legjobbak.
- Akkor mint EU-polgár mehetek Düsseldorfba műtétre?
- Ha valami rendkívüli történik önnel Düsseldorfban, akkor ugyanolyan ellátás illeti meg, mint az adott ország polgárait, ha rendelkezik az uniós egészségügyi kártyával. A tervezett műtétekre ez nem vonatkozik.
- A szabad orvosválasztás még érvényben van?
- Ha családorvost választunk. Ha pedig valaki olyan megyéből szeretne átmenni egy másik megye kórházába, ahol hosszú az idő, akkor az adott, a fogadó intézménytől kell engedélyt kérniük.
- Marad a magánorvosi ellátás.
- Nem feltétlenül, hiszen az intézményeknek is az az érdekük, hogy minél több beteget lássanak el jó színvonalon. Igyekeznek ezt jól megszervezni.